Поема Валерʼяна Поліщука «Адигейський співець»: особливості колонізованого простору (війни, вимушені міграції, екоцид) - Омельчук, Олеся (Синопсис: текст, контекст, медіа, 2026)
У статті вперше в українському літературознавстві аналізується поема Валерʼяна Поліщука «Адигейський співець» (1923) та обставини її появи в контексті історії анти/неоколоніалізму. Мета статті — зʼясувати способи осмислення національного простору як колонізованого в художньому наративі В. Поліщука. Теоретико-методологічною основою є історико-генетичний та історико-функціональний підходи. У роботі також використано сучасні історичні розвідки та матеріали, пов’язані з життям, середовищем і добою письменника. У результаті дослідження стверджується антиколоніальне спрямування поеми «Адигейський співець», в основу якої лягли події національно-визвольного руху народів Кавказу XIX — початку ХХ століття, зокрема Кавказької війни. Низка проаналізованих фрагментів Поліщукової поеми підтверджує, що письменник керувався історичним фактажем. Відкинувши російсько-імперське трактування, він зобразив непримиренність двох сутностей — колонізатора і колонізованого. Загалом автор поеми звертається до проблем, пов’язаних із національним питанням, зокрема з політикою колонізації «малих» народів: питань національної мови, збереження історичної памʼяті, екоциду, вимушених внутрішніх переміщень, еміграції, конфлікту між національним і соціальним, долі народного провідника тощо. Запропонована реконструкція політичного і культурного тла періоду написання та оприлюднення поеми доводить пов’язаність її сюжету з українськими реаліями дорадянської й радянської доби. Хоча у своєму неприйнятті Російської імперії та її завойовницької ідеології поема не суперечила тогочасній пролетарській картині світу, уславлення національно-визвольної боротьби було важливим виступом письменника на тлі утверджуваного радянського імперіалізму і його різноманітних стратегій денаціоналізації. Творчість В. Поліщука, як і діяльність багатьох інших українських діячів, демонструвала готовність розвивати українську культуру в умовах радянської системи, не мирячись із російським шовінізмом.