Логопеді́я vs логопе́дія: гармонізування узусу та кодифікації в активному словнику - Тищенко, Оксана; Тищенко , Владислав (Синопсис: текст, контекст, медіа, 2026)
Актуальність статті зумовлена потребою сучасної української лексикографії гармонізувати узус і кодифікацію, особливо в акцентологічному аспекті, що є маркером мовної культури і національної ідентичності. У контексті створення «Активного словника української мови» (АСУМ) постає питання стабілізування наголосу в термінах, де є коливання між живою мовою і кодифікаційною інерцією. Проблема полягає в суперечності між кодифікованою нормою (логопе́дія) та питомою узусною формою (логопеді́я), яка десятиліттями функціонує в професійному дискурсі. Предмет дослідження — акцентуаційна норма терміна логопедія в українській мові та її еволюція в лексикографічних джерелах і мовному узусі. Мета — обґрунтувати доцільність закріплення узусної форми логопеді́я як єдиної нормативної (зокрема в АСУМ). Методи: структурний аналіз, акцентологічний опис, порівняння лексикографічних джерел, історико-етимологічний та соціолінгвістичний аналіз. Уперше запропоновано комплексне пояснення зміни наголосу вузьковживаного терміна як результату взаємодії мовних і позамовних чинників: соціально-політичних (гоніння на педологію), історичних (шлях терміна в українській та російській лексикографії), акцентологічних (тенденція до парокситонези у словах грецького походження). Головний результат: доведено, що закріплення наголосу на другому від кінця складі (логопеді́я) відповідає узусній традиції, тенденціям української акцентуації та принципу гармонізації норми з реальним уживанням. Такий підхід унеможливлює повернення застарілої, непитомої форми (логопе́дія), яка суперечить сучасним мовним процесам, оскільки баланс між реальним уживанням і традицією — сталий принцип української лексикографії. Перспективи: розроблення критеріїв для стабілізації акцентуаційних норм у словниках активного типу, дальше дослідження коливань наголосу в термінах грецького походження і формування рекомендаційної зони для сучасної лексикографії з погляду подолання неактуальної кодифікаційної інерції.