Реакції глядачів на фільм «Юрик»: сприйняття художнього і документального в сучасному медіапросторі - Росінська, Олена (Синопсис: текст, контекст, медіа, 2026)
Актуальність дослідження визначається тим, що сучасне кіно про війну дедалі частіше поєднує риси художнього та документального, і в цьому контексті художнє кіно постає як особливий для глядача тип медіаконтенту, що демонструє специфіка глядацької реакції на нього. Фільм «Юрик», творці якого прагнули показати долю українських дітей на тлі трагедії Маріуполя, викликав широкі дискусії, зокрема критику щодо достовірності зображених подій. Предметом дослідження в публікації, отже, є реакції глядачів на фільм як медіаконтент, а ключовою проблемою — вивчення механізмів сприйняття, які спричиняють стирання межі між художнім і документальним, а також аналіз сприйняття художнього фільму із застосуванням критеріїв журналістського стандарту достовірності, за яким зазвичай оцінюють суто журналістський продукт. Метою статті є виявлення психологічних, медіакомунікативних і культурних чинників, що зумовили неоднозначну реакцію глядачів на фільм «Юрик», а також аналіз меж між художньою й документальною правдою в сприйнятті сучасного аудіовізуального контенту, пов’язаного з воєнною тематикою. Методологічною основою дослідження став контент-аналіз рецензій і відгуків глядачів, окремих коментарів глядачів у соціальних мережах та на публічних онлайн-платформах, що уможливлює систематизування позитивних, негативних і нейтральних реакцій, а також ідентифікування ключових критеріїв, за якими глядачі визначають «реальність» показаних подій та відповідно художню цінність фільму. У результаті дослідження зроблено висновок, що особистий досвід глядачів, їхня емоційна включеність та автобіографічна близькість до теми війни значною мірою впливають на сприйняття фільму не як художнього, творчого продукту, а як документальної фіксації війни. Більшість рецензій і коментарів мешканців Маріуполя й учасників бойових дій указують на невідповідність художньої реконструкції фактичним подіям, що підкреслює потребу враховувати журналістські стандарти навіть у художньому кіно. Новизна дослідження полягає у виявленні закономірностей у процесі «злиття» художнього й документального, а також у приверненні уваги до стирання межі між різними типами медіаконтенту.