Людина vs ідеологія: репрезентації інтелектуала в романі Олекси Слісаренка «Чорний Ангел» - Гірняк, Мар’яна (Синопсис: текст, контекст, медіа, 2025)
Предметом дослідження в цій статті стали художні репрезентації інтелектуала в романі О. Слісаренка «Чорний Ангел». Мета статті — визначити основні типи інтелектуалів у романі та охарактеризувати їх особливості. Теоретико-методологічною основою дослідження стали праці Е. Саїда, З. Баумана та Ч. Мілоша, присвячені ідентичності інтелектуала і його місії в суспільстві, студії П. Рікера та Ю. Крістевої про амбівалентність людської ідентичності, концепції «роздвоєних душ» (Д. Донцов) і «загубленої української людини» (М. Шлемкевич), а також літературознавчі дослідження прози О. Слісаренка. У роботі використано методи літературної герменевтики, антропології та семіотики. Новизна дослідження полягає в інтерпретації персонажів роману «Чорний Ангел» О. Слісаренка як виразників різних позицій і ціннісних орієнтирів, які обирають люди інтелектуальної праці в умовах історичних катаклізмів та зміни ідеологій. У результаті дослідження з’ясовано, що інтелектуали постреволюційної епохи в романі «Чорний Ангел» переживають кризу ідентичності та намагаються віднайти сенс власного існування. Автор представляє дивака-винахідника, який співпрацює з комуністичною владою і мріє здійснити відкриття, здатне змінити життя людства. Зрештою, одержимий ідеєю персонаж виявляється псевдоінтелектуалом, який ігнорує закони природи, не усвідомлює обмеженості людських можливостей і дбає не так про наукову істину, як про власну славу. У романі зображені також інші типи інтелектуала: інтелігент, що цілком віддається непримиренній збройній боротьбі за українську державність, і мудрець, який обирає шлях утечі від суспільних протистоянь та ідеологій в усамітнення й самозаглиблення. Репрезентація інтелектуалів у романі «Чорний Ангел» пов’язана з апелюванням до символічних образів, міфологізму мислення та філософських рефлексій про недосконалість усіх ідеологій і суспільних устроїв, про природу людини та обмеженість її знання, про стихію життя та його одвічні таємниці. Увага до проблеми ідентичності інтелектуала на зламі історико-культурних епох споріднює О. Слісаренка з іншими письменниками XX століття, які, зокрема, замислювались над питаннями про власну місію і людське призначення.