Особливості автобіографічної спадщини Михайла Івченка - Семенюк, Єгор (Синопсис: текст, контекст, медіа, 2025)
Об’єктом дослідження стали п’ять автобіографій Михайла Івченка, що мають ключове значення для розуміння становлення мистецької та національної ідентичності письменника. Мета дослідження полягає у визначенні особливостей трансформації «автобіографічного пакту» під впливом тодішніх суспільно-політичних обставин. Автор з’ясовує, яким чином співвідносяться фактографічність і художність у текстах М. Івченка, простежує еволюцію його самопозиціонування та формування авторської позиції й художньої естетики. Особливу увагу приділено текстологічному аналізу деяких рукописних і машинописних примірників, що дало можливість реконструювати творчий процес написання та дослідити принципи саморедагування. Зокрема вдалося виявити випадки самоцензури, що вказує на свідоме конструювання письменницького образу. Методологічну основу становлять джерелознавчий, біографічний, текстологічний і порівняльно-історичний методи, завдяки яким вдалося виявити складну й багатогранну природу автобіографічного письма. Наукова новизна полягає в здійсненні першого цілісного аналізу всіх автобіографій М. Івченка, систематизації їх за запропонованою хронологією та висвітленні впливу історико-політичних умов на специфіку автобіографічного тексту. У результаті дослідження зроблено висновок, що творчий метод М. Івченка варіювався залежно від комунікативної мети, історичних обставин та особистісної інтенції. Корпус його автобіографій поглиблює уявлення про складну творчу індивідуальність письменника і висвітлює характерну тенденцію розвитку української прози першої третини XX століття: від свободи романтично-ліричного саморозкриття до вимушеної фактографічності, спричиненої зростанням репресій і тоталітарного тиску. Подальші перспективи дослідження охоплюють порівняльний аналіз автобіографій із творами інших письменників і залучення нових теоретико-методологічних інструментів для поглибленого вивчення цього автобіографічного контексту.