Засоби формування імперського колоніального наративу в повісті М. Карамзіна «Марфа-посадниця, або Підкорення Новагорода» - Заярна, Ірина (Синопсис: текст, контекст, медіа, 2023)
Актуальність дослідження зумовлена необхідністю постколоніальних студій російської літератури, зокрема історичної прози Миколи Карамзіна, який був одним із перших творців імперського колоніального наративу в художній прозі. Його повість «Марфа-посадниця, або Підкорення Новагорода» досі не була об’єктом такого вивчення, у літературознавстві не висвітлювалася проблема утвердження у творі російської колоніальної політики. Розгляд такої проблематики становить мету цієї розвідки. У порівняльному аспекті до аналізу залучається текст «Історії держави Російської» Карамзіна в частині, присвяченій новгородським подіям XV століття. Для реалізації мети застосовано методологію постколоніальних студій і наратологічного аналізу. У результаті дослідження визначено такі засоби формування імперського колоніального наративу в повісті: оціночне авторське слово, промови історичних персонажів-політиків, прийоми риторики, характер змалювання подій і їх учасників. Позиція автора-оповідача спрямована на підтримку загарбницької політики московського князівства, анексія Новгорода виправдовується «вищими» цілями створення могутньої імперії і подається як об’єктивна історична необхідність. Імперський колоніальний дискурс яскраво ілюструється промовою посланця московського князя, яка є зразком політичної демагогії, застосування маніпулятивних технологій і залякування громадян. Утвердженню потрібних авторові акцентів сприяє двозначна конотація образу Марфи. З одного боку — героїзація, порівняння з Катоном, а з іншого — свідоме спрощення мотивів боротьби Марфи як ватажка народного спротиву, створення поля недовіри до героїні через показ її маніпулювання почуттями натовпу як управної ораторки. Завдяки мотивам марної жертви Марфи та новгородців, пророцтва, «волі Провидіння» Карамзін нав’язує читачеві думку про історичну логіку й невідворотність втрати Новгородської республіки. У перспективі є потреба нового прочитання російської імперської літератури в річищі постколоніальних студій, подальшого розвінчання засобів міфотворчості й колоніального наративу в корпусі її текстів різних періодів.